Ette voi nukkua täällä. Miksette mene majataloon?
- Mitä luulette? - Kysyittekö keneltäkään?
- Kysyin joka paikasta. - Ette tuolta...
Koputtakaa tuohon oveen.
Kukahan siellä on?
Olisiko antaa ruokaa? Olen rangaistusvanki.
Nimeni on Jean Valjean. Olin 19 vuotta pakkotyössä.
Pääsin ehdonalaiseen. Ellen ilmoittaudu Dijonissa maanantaina -
joudun takaisin vankilaan. Paperieni mukaan olen vaarallinen.
- Voitte aterioida kanssamme. - Näitte paperini.
Tiedän, kuka te olette.
Päästättekö minut taloonne?
Minkä rikoksen te teitte?
Ehkä minä tapoin jonkun.
- Voisin murhata teidätkin. - Tai minä teidät.
- Mitä pilaa tuo on? - Täytyy vain luottaa toisiimme.
En tappanut ketään. Olen varas.
Varastin ruokaa, mutta maksoin siitä. 19 vuotta kahleissa.
Pääsin vankilasta ehdonalaiseen.
Menen Dijoniin, ja mitä sen jälkeen? Kuolen nälkään?
- Nyt se rangaistus alkaa! - Ihminen voi olla epäreilu.
Ihminen? Eikö Jumala?
Hyvä on, kuka olettekin. Kiitos.
Ateria ja yösija. Oikeassa vuoteessa.
Aamulla olen uusi mies.
Onko siellä joku?
Siispä käytämme puulusikoita. En halua enää kuulla tästä.
Anteeksi, että häiritsen. Pidin jo silmällä tätä miestä.
- Luojan kiitos! - Olen vihainen, Valjean.
- Mitä silmällenne tapahtui? - Hän oli vieraanamme viime yön.
Tutkimme hänen reppunsa ja löysimme nämä hopeat.
Hän väittää, että annoitte ne hänelle.
Tietenkin annoin hänelle hopeat.
Mutta miksi ette ottanut kynttilänjalkoja?
Rouva Gilot, hakekaa ne. Ne ovat 2000 frangin arvoiset. Menkää jo!
Herra Valjean on menettänyt paljon aikaa.
- Unohditteko ottaa ne? - Puhuiko hän siis totta?
Tietenkin. Kiitos, että toitte hänet takaisin.
Vapauttakaa hänet!
- Pääsenkö vapaaksi? - Ettekö ymmärtänyt piispan sanoja?
Rouva Gilot, tarjotkaa näille herroille viiniä.
Kiitos.
Älkääkä unohtako... Lupasitte, että teistä tulee uusi mies.
Minä lupaan. Miksi te teette tämän?
Jean Valjean, veljeni, ette enää ole pahan oma.
Näillä hopeilla minä ostin teidän sielunne.
Lunastin teidät pois pelosta ja vihasta. Nyt annan teidät Herralle.
9 VUOTTA MYÖHEMMIN
Päivää, herra kapteeni. Olen Javert, uusi poliisikomissaari.
Aivan. Olenkin odottanut teitä. Olen kapteeni Beauvais.
- Kuinka matkanne sujui? - Ettekö katso papereitani?
Uskon, että ne ovat kunnossa. Oletteko syönyt, vai...
Pyydän, että hoidatte tehtävänne.
No niin...
Kunnossa ovat. Olette nyt Vigaun poliisin päällikkö.
Pariisi kurjistuu. Rikollisuus rehottaa, kadut ovat saastaiset.
- Täällä asiat ovat paljon paremmin. - Totta.
Vienkö teidät katsomaan tiilitehdastamme?
Tännepäin.
- Kuka sen omistaa? - Pormestari. Hän aloitti työläisenä.
Tehdas meni konkurssiin 5 vuotta sitten. Hän osti sen 500 frangilla.
Minun on parasta käydä ensin tapaamassa pormestaria.
Pormestari taitaa olla todellinen nero.
Hän on suurenmoinen, mutta hieman omituinen.
- Millä tavalla? - Hän on ujo. Elää kuin erakko.
Ei edes halunnut pormestariksi. Mutta kaupunginisät vaativat.
- Menestyy ilman kunnianhimoa? - Hän on arvoitus, ja pidän hänestä.
Pidän hänestä ja säälin häntä.
Koska hän on yksinäinen. Olemme perillä.
- Asuuko hän täällä? - Outoa, eikö totta?
Päivää, herra pormestari. Uusi poliisikomissaari ilmoittautuu.
- Ei se ole tarpeen. - Ellette salli sitä hänelle...
hän puhkeaa kyyneliin.
Herra pormestari, olen poliisikomissaari Javert.
Minulla on kunnia ilmoittautua kaupunkinne poliisipäälliköksi.
- Anteeksi, mikä oli nimenne? - Poliisikomissaari Javert.
- Onko teillä paperit? - Anteeksi, etten esittänyt niitä.
Hyvä. Kiitos käynnistä.
Katsokaa, että poliisikomissaari kotiutuu hyvin. Näkemiin.
- Eri osastot miehille ja naisille? - Niin pormestari halusi.
- Omituinen mies, kuten sanoin. - Ei, herra kapteeni.
Hän suojelee työtätekeviä naisia ja heidän siveellisyyttään.
Ylen jaloa ja viisasta...
Anteeksi, herra.
- Pilasit jo toisen peräkkäin! - Riittää jo!
- Fantine, siirrän sinut muualle. - Unohtumaton kokemus...
- Vaan unohdan sen silti! - Mennään jo!
No niin, takaisin töihin.
- Teillä pitäisi olla saattaja. - Ei huolta, pärjään kyllä.
- Minun on lähdettävä heti. - Toivon, ettette ole ahdingossa.
Saanko kysyä, miksi nostatte koko omaisuutenne?
- Olemme palveluksessanne. - Tämä on liikeasia, ei kriisi.
- Palaan huomenna. - Olen saanut ikäviä tietoja.
Yhdellä tytöistä on kuulemma lapsi, eikä hän ole naimisissa.
- Onko hän huora? - Minä en pestaa prostituoituja.
Ettehän toki. En vain halua naistemme joutuvan turmioon.
- Ehdotan tytön erottamista. - Luotan arvostelukykyynne.
Fantine, tulisitko mukaani?
Hutsu jäi kiinni.
Älkää erottako minua. Pieni tyttäreni on sairas.
Luitte sitä koskevan kirjeen. Hänellä on lavantauti.
- He tarvitsevat 40 frangia lääkkeisiin. - Keitä he oikein ovat?
- Sukulaisia? - Ei.
- Jätittekö lapsenne vieraille? - Saan potkut lapsen takia.
Ei, vaan aviottoman lapsen ja valehtelun takia.
Tarvitsen rahaa, jotta voin ruokkia hänet. Minun on pakko valehdella.
- Älkää syyttäkö siitä minua. - Anteeksi. En halua riidellä.
Cosette on suloinen lapsi. Älkää rangaisko häntä synneistäni.
- Rakastuin tyhmyyttäni... - Aina sama selitys!
Niin, olen huono ihminen. Mutta Thenardierit ovat hyviä ihmisiä.
Cosetten on parempi olla siellä. Mutta tarvitsen rahaa lääkkeisiin.
- Vielä kuukausi, pyydän. - Pormestari välittää alaisistaan.
Moraaliltaan häilyvä nainen ei saa vaikuttaa tyttöihin. Valitan.
- Mitä tämä on? - Viisi souta tuolista.
Aiotteko huijata minua? Olette kuukauden vuokran velkaa.
- Vasta ensi viikolla. - Maksakaa nyt.
- 30 frangia. Teillä on 50. - Maksan ensi viikolla.
- Miten? Saitte potkut. - Kuka kertoi?
- Tämä on yhä pieni kaupunki. - Sain töitä. Pesijättärenä.
Kaikki tietävät äpärälapsestanne. Ette te töitä saa.
Ottakaa puolet nyt, saatte loput myöhemmin.
Älkää hätäilkö. Ei tilanne ole niin paha.
Onhan teillä yhä vuode.
Hyvänlaatuiset hiukset... 10 frangia.
"Hyvä abbedissa."
"Dignen piispa kertoi luostaristanne ja sen saavutuksista."
"Hänen muistokseen haluan antaa..." Vai olisiko "haluaisin" parempi?
"Haluaisin" on parempi. Ja "lahjoittaa", ei "antaa".
- "Haluaisin lahjoittaa..." - Herra!
On sattunut onnettomuus. Yksi työntekijöistä... Lafitte!
- Auttakaa minua! - Tehkää tilaa!
Auttakaa. Tarvitsemme väkivivun. Liikettä nyt!
Nostetaan yhdessä.
Kylkiluuni murtuvat!
Valmiina...
- Heitä on enemmän kuin koskaan. - Järkytätte minua.
- Neljä uutta tyttöä. - Rikollisuus kasvaa kaupungin myötä.
- Suoritanko pidätyksiä? - Älkää. Tarkistitteko vakituiset?
Kyllä.
- Ja huomasin uudet tytöt. - Hyvää työtä.
- Onko kello jo kymmenen? - En malttanut odottaa.
Kuulitteko Lafittesta ja rattaista? Uskomaton voimannäyte.
- Onko pormestari aina ollut vahva? - Tiesin vain, että hän on kookas.
- Eikö hän näyttänyt voimia nuorena? - En tuntenut häntä silloin.
- Aivan. Hänhän muutti muualta. - Hän tuli tänne Pariisista.
- Hän taisi mainita... - Ettekö katsonut hänen papereitaan?
- En muista. - Ehkä ette.
Ja miksi olisi pitänyt?
Mitä sanotte hänestä?
- Kuka olet? - Häivy!
Kyllä, kyllä.
Hän on uusi.
Kuka tuli? Herra pormestari.
Ostan hevosenne ja rattaanne. Ette kykene entiseen työhönne.
Sainte Marien luostarissa Pariisissa tarvitaan talonmiestä.
Herra pormestari...
- Olen pahoillani. - Minkä takia?
Herra... Minä... Olin teille vihainen.
Sillä kun tulitte, olitte työläinen kuten minäkin. Sitten rikastuitte.
- Minulla oli vaikeuksia... - Meillä kaikilla on ollut.
Ja me kaikki tarvitsemme joskus apua. Levätkää nyt.
"Kiitän... teitä... uudesta..."
"T-A-L-O..." Talonmiehestämme.
Poliisikomissaari Javert haluaa tavata teidät.
Pyytäkää odottamaan.
Jännittäviä uutisia. Pariisi on kiinnostunut suunnitelmastani.
- Mistä suunnitelmasta? - Lukekaa kirjeestä.
- Voisitteko kertoa minulle? - Aivan, unohdin. Anteeksi.
- Miksi pyydätte anteeksi? - Unohdin, ettette osaa lukea.
- Ettekö ole käynyt koulua? - Mistä Pariisi on kiinnostunut?
Vigau on kasvanut kovin. Ehdotin yksityiskohtaista väestörekisteriä.
Mielenkiintoista. Mutta onko se poliisin tehtävä?
Nykyaikainen poliisilaitos vaatii nykyaikaisia toimia. Tietoa.
Esimerkiksi, paljonko tänne on muuttanut väkeä? Heidän taustansa?
Ovatko rikollisemme tulleet muualta?
Ilman tietoa emme voi hallita vaarallisia elementtejä.
Saatatte tehdä virheen.
Joskus ihmiset muuttavat aloittaakseen uuden elämän.
- Saatatte aiheuttaa vahinkoa. - Totuus ei pelota rehellistä.
Pariisissa tiedetään, että isäni oli varas ja äitini prostituoitu.
Jos he tulisivat tänne, haluaisin kaikkien tietävän, mitä he ovat.
- Vaikka he olisivat muuttuneet? - Muutoksen voimaa yliarvioidaan.
Ihmiset ovat luonnostaan lainrikkojia tai lainkuuliaisia.
Susi, joka on lampaan vaatteissa, on yhä susi.
Teillä on ollut epäonnea.
- Epäonnea? - Saitte itsellenne tylsän viran.
Olisitte onnellisempi Pariisissa, missä kaikki ovat epärehellisiä.
Pian tiedän, olisiko Pariisissa parempi. Käyn prefektin puheilla.
- Viivyn neljä päivää. - Teitä tulee ikävä. Onnea matkaan.
Kiitos. Ja näkemiin.
Herra poliisikomissaari... Hetki vielä.
Tulkaa.
- Tässä teille jäähyväislahja. - Lahja?
Niin, minun paperini.
Kastetodistukseni, passini, työtodistukset Marseillesta.
Haluan, että väestörekisterin pito pääsee hyvään alkuun.
Hyvää matkaa, herra poliisikomissaari.
- Paperit esiin. - Komissaari Javert. Päästäkää ohi.
Ehdotuksenne teki vaikutuksen prefektiin.
Hän hyväksynee väestörekisterinne budjetin kuukauden sisällä.
Teidät tunnetaan Pariisissa. Tulevaisuutenne näyttää hyvältä.
Ehdotan, että luovutte pormestaria koskevasta tutkimuspyynnöstänne.
Toimin vuosia vartijana Toulonin työvankilassa.
Valjeanin voimannäytteet olivat samanlaisia kuin pormestarin.
Ruumiillinen työ tekee vangeista uskomattoman vahvoja.
Keksittyäni asioiden välisen yhteyden...
olen ollut päivä päivältä vakuuttuneempi.
Nyt tunnistan hänen kasvonsa ja äänensä.
- En epäilekään... - Hyvä herra.
- Olen valmis antamaan hänet ilmi. - Antamaan ilmi? Ilman todisteita?
Jos saan asian oikeuteen asti, todisteet löytyvät kyllä.
- Hänen paperinsa olivat kunnossa. - Tarkistin kastetodistuksen.
Se on kopio. 11 vuotta sitten seurakunnassa sattui tulipalo.
Alkuperäiset arkistot tuhoutuivat.
Tunnistuksenne ei riitä pormestarin saattamiseksi oikeuden eteen.
Tehkää asiasta ilmoitus, niin suosittelen asian tutkimista.
Jean Valjean on varas. Emme voi sallia huonomaineisen miehen...
Tehkää ilmoitus. Tutkin asiaa tässä päässä, vaivihkaa.
Älkää ilmiantako häntä ilman todisteita. Kärsivällisyyttä.
Ei hän mihinkään karkaa.
"10 frangia kuussa ei enää riitä. Cosette kasvaa kovaa vauhtia."
"Hän ilahtui 6-vuotissyntymä- päivistään ja uudesta nukestaan."
"Hän tarvitsee takin ja kengät ja syö enemmän kuin muut yhteensä."
"Lähettäkää 20 frangia kuussa tai tulkaa hakemaan hänet."
"Teidän, Thenardier."
- Mitä vastaatte? - En voi muuttaa.
- En pysty maksamaan etukäteen. - Ette ole maksanut 4 kuukauteen.
Minullakin on laskuja. Ja huora vuokralaisena pilaa maineeni.
- Entä kaulakorunne? - Ei, en voi...
- Annan tämän tyttärelleni. - 10 frangia, tai saatte häipyä.
Ei.
Tällä kertaa haluan rahaa.
Hyvää iltaa, herra.
- Sinä kunnoton! Paljonko? - Yksi frangi.
- Lasket leikkiä. - 50 souta.
Vainajan makaamisesta?
- Ei tippaakaan verta suonissa! - Neiti...
Käykö yksi sou? Sen verran voin maksaa.
Mutta pannaanpa tisseihisi ensin vähän väriä!
Jotain juotavaa!
Alas vain, hutsu.
Tyttö käy kimppuun!
- Tuo on häiriöksi. Sallittehan? - Minä hoidan tämän.
- Riittää jo! - He sen aloittivat...
Mene kotiin, nopsasti nyt!
Halusitte tietää, menikö hän liian pitkälle. Olen vaiennut tarpeeksi.
Viekää hänet vankilaan. Saat kuusi kuukautta.
- Kuusi kuukautta? Entä Cosette? - Kuka on Cosette?
- Tyttäreni. Hänet hylätään! - Onko hän täällä Vigaussa?
- Ei ole... - Sitten asia ei kuulu minulle.
Herra komissaari... Pyydän, kuunnelkaa minua.
Tiedän, että löin sitä herraa. Tein väärin.
Mutta onko heillä oikeus tahria ainoa leninkini lumella?
Anteeksi. Ei ollut tarkoitus. En tee sitä toiste.
Minä pyydän... Olkaa minulle armollinen.
Olen kuunnellut teitä. Saatte silti kuusi kuukautta.
- Odottakaa, herra komissaari. - Herra pormestari?
Te teitte tämän minulle. Annoitte minulle potkut.
- Senkin lutka! Tänne! - Päästäkää hänet.
- Mitä? - Antakaa minun selittää.
Olin lähistöllä. Ihmiset sanoivat, että syy oli yksin niiden miesten.
Heidät olisi kuulunut pidättää. Päästäkää tyttö vapaaksi.
Hän sanoi, että voin mennä. Ja hänhän on pormestari.
Minä lähdenkin tästä...
- Kuka sanoi, että hän saa mennä? - Minä.
Olen Vigaun korkein viranomainen.
Hän sylki päällenne. Ja häpäisi teitä alaisteni kuullen.
- Se on minun murheeni. - Ei.
Edustatte kuria ja moraalia. Itse asiassa koko yhteiskuntaa.
Ette voi vapauttaa häntä. Se olisi oikeuden halveksimista.
Ei, minulla on siihen valtuudet. Konstaapeli, tyttö voi mennä.
En voi sallia sitä. Hän kävi miehen kimppuun.
- Hän on vapaa. - Ei niin kauan kuin olen virassani.
Siispä vapautan teidät virastanne huomisaamuun asti.
Voitte mennä! Poistukaa! Heti!
Voitte lähteä.
Vettä!
Hän tuskin selviää. Hän puhuu lakkaamatta jostain Cosettesta.
Hän tarvitsee kaikkia voimiaan. Ehkä jos tyttö olisi täällä...
- Ymmärrän. Kiitos, tohtori. - Saan tänne hoitajan vasta aamuksi.
Minä huolehdin hänestä yön ajan.
Pitäkää hänen kehonsa lämpimänä ja päänsä viileänä.
Miksi juorut häiritsivät teitä? Miksi minut piti erottaa?
Vaatteenne ovat kosteat. Käyn hakemassa kuivia...
En vaadi maksua. Ansaitsette sen.
- Miksi olette noin ystävällinen? - Oli muita huolia. En tiennyt.
Jos olisitte tullut suoraan puheilleni, näin ei...
Teidän täytyy levätä.
- Ettekö halua suudella? - Levätkää nyt.
- Tuon tyttärenne luoksenne. - Menettekö Thenardiereille?
Lähetän rahaa, jotta Cosette voidaan tuoda tänne.
- Hän ei voi asua kanssani. - Tietysti voi. Ja asuukin.
Hän käy koulua, eikä teidän tarvitse enää kantaa huolta.
- Hankin teille työtä. - Te ette ymmärrä...
Olen huora, eikä Cosettella ole isää.
Hänellä on Jumala. Jumala on hänen isänsä.
Ja te kuulutte Hänen luomakuntaansa.
Hänen silmissään ette ole koskaan ollut muuta kuin viaton ja...
.. kaunis nainen.
Herra...
- Näytätte päivä päivältä paremmalta. - Valehtelija.
- Olkaa hyvä. - Kiitos.
- Fantine, katsokaa. - Onko tuo Thenardierin käsialaa?
- Onko jokin vialla? - Lukekaa se.
En osaa. Lukisitteko te minulle?
- Opettelen vasta itsekin. - Olemme mekin pari.
Kirjanpitäjäni mukaan tyttöä ei anneta, koska olette velkaa.
- Maksoin jo velkani. - Ja minä lähetin rahaa. Valhetta!
- Lähden hakemaan tytön. - Ei. Pysykää siinä.
Ei hätää. Mies uskoo teidän olevan rahoissanne. Hän alkoi ahnehtia.
Lähetin summan, jonka hän pyysi. Cosette on pian täällä.
- Ihanaa nähdä hänet... - Sinun on syötävä, kultaseni.
Entä te? Ettekö te syö?
"Pikku-Cosette odottaa pääsyä äidin luo, mutta hänellä on yskä."
"Niin kuin äidilläkin, se pikku enkeli sanoi."
"Hän ei vielä selviä matkasta. Tuon hänet, kunhan hän toipuu."
"Lääkkeet ovat kalliita, samoin lääkärinpalkkiot."
- "Fantinen velka on 50 frangia..." - Riittää jo.
- Vastaatteko? - Laittakaa viesti Fantinen puolesta.
"Herra Thenardier. Pankaa Cosette viestintuojan matkaan."
"Teidän..."
Lähden heti matkaan.
Haluan puhua kanssanne. Kahden kesken.
Kiitos, Pierre.
Minulla on kiire, herra poliisikomissaari.
Hyvä herra, yhteisöämme vastaan on tehty vakava rikkomus.
Alainen on osoittanut täydellistä piittaamattomuutta lakia kohtaan.
- Kuka on rikoksen tekijä? - Minä.
Olen herjannut teitä. Tulin pyytämään, että erotatte minut.
- Mistä te puhutte? - En ansaitse eroa omasta pyynnöstä.
Sain epäoikeudenmukaisen kohtelun sen... naisen tapauksessa.
- Teidän on erotettava minut. - Minkä ihmeen takia?
Kerroin Pariisin prefektille, että olette rangaistusvanki.
- Mitä te sanoitte? - Vanki. Minulla ei ole todisteita.
Muistin vain Jean Valjean -nimisen miehen, jota vartioin vankilassa.
Ilmiannoin teidät ilman mitään todisteita. Olin typerys.
He sanoivat, ettette voi olla Jean Valjean, ja olivat oikeassa.
Palasin juuri Arrasista, missä näin todellisen Jean Valjeanin.
Mies, joka esiintyi nimellä Carnot, pidätettiin omenavarkaudesta.
Muuan vanki sanoi: "Tapasin hänet Toulonin vankilassa 20 v sitten."
"Hän on Jean Valjean." En uskonut sitä.
Menin itse katsomaan. Eikä epäilystäkään.
Carnot on Valjean.
Olen pahoillani. Onhan selvää, ettette voi olla rangaistusvanki.
- Nyt ette usko, että olen vanki? - En, näinhän itse Valjeanin.
- Olin kerrassaan järjiltäni. - Myöntääkö hän olevansa Valjean?
Ei. Teeskentelee vähämielistä, joka ei ymmärrä, mistä häntä syytetään.
Valjean rikkoi ehdonalaistaan. Siitä saa elinkautisen.
- Milloin oikeus käsittelee asiaa? - Huomenna.
- Kauanko se kestää? - Iltapäivän, ei pidempään.
Palasin, jotta voitte erottaa minut ja nostaa herjaussyytteen.
Täytyy miettiä.
Olin lähdössä kotiin. Kävelkää kanssani, Javert.
Olette ankara, mutta kunnian mies.
- Haluan, että jäätte virkaanne. - Se on mahdotonta.
- Liioittelitte tekoanne. - En. Kannoin kaunaa teitä kohtaan.
Auktoriteettinne ärsytti minua. Herjasin teitä kostaakseni.
Jos oma alaiseni olisi tehnyt niin, olisin erottanut hänet.
Rangaiskaa minua, muuten elämäni on ollut arvotonta.
Syyttäkää sitten minua. Käsken teitä antamaan itsellenne anteeksi.
Syyttäkää minua armeliaisuudesta. Teidän on jäätävä virkaanne.
- Haetteko hänet tänään? - Kyllä. Tänä iltana.
Onko jokin vialla?
Teen parhaani, jotta paranisin. Tyttäreni tähden.
Mutta jos Hän ottaa minut tykönsä, huolehditteko Cosettesta?
Te ja Cosette olette turvassa luonani.
Vannon sen.
Onko tämä oikeustalo?
- Voinko mennä sisään? - Siellä on täyttä.
Täynnäkö? Eikö paikkoja ole?
Tungokseen asti. Kaksi tärkeää käsittelyä.
- En siis pääse sisään? - Ette mitenkään.
Ellei herra ole itse virkamies...
Heitä varten on paikat tuomarin vieressä.
- Talon parhaat paikat. - Olen Vigaun pormestari.
Hyvät herrat, pysykää paikoillanne.
Syytetylle on osoitettu oma paikkansa.
- Herra puheenjohtaja. - Tämä on suuri kunnia.
- Voitte jatkaa. - Esitätte yksinkertaista ihmistä.
Tässä yksinkertainen kysymys: oletteko Jean Valjean vai ette?
- Ensinnäkin... - Vastatkaa kysymykseen!
Olette ilkeä. Sen halusin sanoa, mutta unohdin jo nimenne.
Olen mies, joka... Miten se sanotaankaan?
Olen sellainen, joka ei syö joka päivä. Olen nälissäni.
Teidät on jo todettu syylliseksi varkauteen.
- Vastatkaa syyttäjän kysymykseen. - Kysyikö hän jotain?
- Oletteko Jean Valjean? - Sanotte, että synnyin Faverollesissa.
Nerokasta kertoa minulle, missä synnyin, kun en itse sitä tiedä.
- Vanhempani olivat kulkureita. - Herra puheenjohtaja...
Koska syytetty esittää ovelasti vähämielistä -
kutsun todistajaksi herra Brevetin.
Brevet. Muistutan, että voitte sanoillanne tuhota miehen elämän.
- Teidän on oltava ehdottoman varma. - Muistini on hyvä.
- Parasta, mitä minulla on. - Syytetty nouskoon seisomaan.
- Tunnistatteko tämän miehen? - Olin ensimmäinen, joka tunnisti.
- Unohtakaa se. Kuka hän on? - Jean Valjean.
Vankitoverini 19 vuotta. Näyttää vanhemmalta. Ja tyhmemmältä.
- Johtuu kai iästä. - Kutsun todistajaksi vanki Lombardin.
Syytetty ei saa istuutua.
Toistan: vastauksenne voi tuhota miehen elämän.
- Tunnistatteko syytetyn? - Pakkohan se on tunnistaa.
5 vuotta yhteisissä kahleissa. Mikä sinua vaivaa?
Etkö tervehdi? Oliko ikävä, mitä?
Terve...
Kutsun todistaja Bertinin.
Vastauksenne voi tuhota miehen. Tunnistatteko syytetyn?
Juu, se on Jean Valjean.
Herra puheenjohtaja. Saanko puhutella?
Toki, herra pormestari.
Brevet, Lombard, Bertin... Katsokaa minua. Tunnistatteko minut?
Tunnistan sinut, Brevet. Ilmiantaja olit ennenkin.
- Valjean? - Terve, Brevet.
Ja sinä, Lombard. Älä katso hienoja vaatteitani. Katso silmiäni.
Sanoit olevasi "jumalaton", eikö niin?
Olkapäässäsi on arpi. Minä aiheutin sen, muistatko?
- Se olet sinä. - Näytä arpesi.
Bertin, vasemmassa kädessäsi on vallankumouksen vuosiluku 1789.
Näytä heille.
Tunnen nämä miehet. Ja he tuntevat minut.
Olen etsimänne mies. Olen Jean Valjean.
Se on hän!
Tunnen teidän hyvyytenne, mutta tämä...
Vankilassa olin yhtä häijy ja paha kuin hekin, en hyvä ihminen.
Toivoisin voivani antaa tämän raukan kärsiä puolestani, mutta...
Jatkakaa tutkimuksianne. Tulette toteamaan, että olen Valjean.
Tulkaa huoneeseeni, heti.
- Herra, te palasitte. - En tuonut vielä lasta.
- Lähden piakkoin. Miten hän voi? - Yskä pahenee.
Hän taistelee elämästään nähdäkseen tyttärensä.
- Odottakaa. - Kiireinen viesti Javertille.
Vietävä henkilökohtaisesti. Pidätysmääräys Arrasista.
Minä tiesin.
Minä tiesin!
- Te palasitte. - Fantine, jos sattuisi...
Näin juuri unta.
Teistä, minusta ja Cosettesta.
Hän pääsi ripille...
Hän oli niin kaunis.
Mutta hän ei tuntenut minua, ja minä itkin.
- En pystykään... - Tiedän, etten elä kauan.
Antaisitteko tämän hänelle? Säästin sitä häntä varten.
Hyvä on.
Annatteko sen hänelle?
Kai hän voi asua luonanne? Kasvatattehan hänet?
- Kyllä, minä kasvatan. - Luvatkaa.
Minä lupaan.
Hän valehtelee hyvin. Harjoitus on tehnyt mestarin.
- Pelastakaa minut. - Hän ei tullut hakemaan teitä.
- Herra pormestari... - Hän on entinen pormestari!
- Puhukaamme kahden kesken. - Älä mumise. Puhu kunnolla.
Antakaa kaksi päivää, haen hänen lapsensa. Saatte mitä vain.
Pidätkö minua tyhmänä? Mahdoit nauraa armahtaessasi minut!
Sinä et hae huorallesi mitään. Menet vankilaan, kuten hänkin.
Kuuntele. Et näe enää tytärtäsi. Hän ei voi sinua pelastaa.
- Javert... - Viheliäinen roisto!
Ylös siitä!
Oli ilo tavata taas, Valjean.
Te tapoitte hänet.
Mihin aiot mennä, Valjean?
Löydän kyllä sinut.
- Katuihan hän syntejään? - Kyllä, herra.
- Oletteko rangaistusvanki? Tottako? - On.
- Missä poliisikomissaari on? - Sisällä.
Tapoitteko te hänet?
Mikä vahinko.
Iskekää niin, että tulee kuhmu.
- Missä hän on? - Lähti puoli tuntia sitten.
- Mihin suuntaan? - Etelään.
Te kaksi, menkää. Paljonko rahaa hän otti?
- Ei yhtään. - Näyttäkää kirjaa.
- Hän siirsi omaisuutensa... - Kaikille työntekijöille.
Virkaiän mukaan. Ei ottanut yhtään itselleen.
Pian nyt!
Nopeammin! Vauhtia!
Huomenta, herra pormestari.
Älkää hidastelko!
Vauhtia!
Vauhti on liian kova!
Varokaa!
Olet pidätetty.
Kenelle se huora kirjoitti? Osoite tänne!
Siinähän se pikku letukka on. Missä viivyit?
- Tämä painaa. - Et tuo taloon penniäkään.
Siivoa edes huoneet, kun syötkin niin mahdottomasti!
Ja rupeat vielä nenäkkääksi! Töihisi siitä!
Saat tienata elantosi!
Mitä te haluatte?
- Huoneen, kiitos. - Se tekee 20 souta.
- Maksan etukäteen. - Hyvä on, herra.
- Armaani, sinä unohdit. - Minä... unohdin?
- Niin. Mitä minä unohdin? - Tavallinen huone on varattu.
Vain häähuone on vapaana. Se maksaa 40 souta.
- Haluatteko syödä? - Leipää ja juustoa.
- Mitä hän kutoo? - Sukkia tyttärilleni.
- Eikö hän ole tyttärenne? - Tuo otus? Ei. Miksi?
- Kiinnostaako tyttö? - Ehkäpä.
- Mikä hänen nimensä on? - Cosette.
- Mitä sukat maksaisivat? - En tiedä.
- Ehkä 30 souta. - Minä ostan ne.
Maksan hänen ajastaan. Hän saa leikkiä.
- Hinta on 30 souta yhdestä sukasta. - Cosette, nouse ylös.
Cosette! Tänne!
Olet nyt palveluksessani. Voit levätä tai leikkiä.
- Rouva, saanko leikkiä? - Kuulithan sinä. Leikkimään siitä!
Ehkäpä herra haluaa, että Cosette leikkii itsellään.
- Lähteekö Pariisiin vaunuja? - Ne menivät jo.
Seuraavat lähtevät aamulla.
- Pidättekö meidän Cosettesta? - Haluan hänet mukaani.
Rakastan tuota lasta. Todella. En ole rikas mies.
Olen maksanut yli 400 frangia hänen lääkkeistään.
Minulla ei ole järkeä, sydän vain. Avara sydän.
- Maksoitte yli 400 frangia? - 500.
500. Hyvä on. Haluan lähteä heti.
Tytön äiti antoi hänet huostaamme. En voi antaa häntä vieraalle.
- Paljonko? - Ei kyse ole rahasta.
En antaisi tyttöä, vaikka tarjoaisitte 1 200 frangia.
1 500 frangia toki pelastaisi elämäni, mutta...
Ei, en voi ajatella rahaa. Kyse on lain voimasta.
- Siitä, kenellä on oikeus lapseen. - Tuo on ilo kuulla.
Tämä Cosetten äidin laatima kirje valtuuttaa minut ottamaan tytön.
Cosette, pian!
- Pitääkö kävellä Pariisiin? - Kyllä. Väsyttääkö?
- Ei, herra. - Älä kutsu minua herraksi.
- Ihmiset luulevat meitä vieraiksi. - Mitäs sitten sanon?
- Sano vaikka "papa". - Ethän sinä ole minun isäni.
Haluatko, että kannan?
Osun oksiin!
- Olen Ranskan kuningatar. - Aivan niin.
Olet kuningatar, Cosette.
- Paperit esiin tarkastusta varten. - Olemme Pariisissa.
Meidän on päästävä tänne.
Paperit esiin tarkastusta varten!
Cosette, kuuntele. Odota tässä. Palaan pian.
Älä jätä minua!
Ole ihan hiljaa. Käyn vain katsomassa muuria.
- Menemmekö me muurin yli? - Kyllä.
Sopiihan?
Papa! Sanoit, että saan sanoa niin.
- Ei onnistanut. - Hän kulkee jalan.
Tyttö hidastaa hänen matkaansa.
Niin, Javert. Sanoitte, että hän on Valjean, emmekä me kuunnelleet.
Anteeksipyyntöni sijaan saitte prefektiltä siirron Pariisiin.
Minun avustajakseni.
Tämä on suuri kunnia. Kiitos.
Nuo miehet ovat käytettävissänne, kun etsitte Valjeania.
Cosette, anna nukkesi. Kiipeä minun selkääni.
Pane jalka siihen. Hyvä. Nyt hyppää.
Hyvä, tyttö.
- Papa, minua pelottaa. - Älä katso alas.
- Ei hän sellaista tee. - Ei tee mitä?
Kiertäkää muurin ympäri. Etsikää aukkoa. Menkää!
- En ymmärrä. - Ei hän yritä tästä läpi.
- Vartioikaa tässä. - Kyllä, herra.
Pysy matalana!
Meidän on mentävä tästä yli.
Hiljaa! Haluatko tapattaa meidät?
Cosette, anteeksi. Ei hätää. Mutta pitää olla hiljaa.
Tämä on ainoa paikka, josta pääsee yli. Meidän pitää hypätä.
Valjean!
Tartu käteeni.
- Mitä toisella puolella on? - Luostari.
En aio herättää nunnia tutkiakseni heidän vuoteensa.
Sääntömme ovat tiukat. Nunnat eivät saa puhua miehen kanssa.
- Sanoitte tätä sisäoppilaitokseksi. - Aatelisten tyttärille.
Hän on tuolla sisällä.
- Kuka siinä? - Nyt minä olen ansassa, Lafitte.
Käskekää kaikki nunnat ja oppilaat kappeliin, niin...
- Miehemme voivat tutkia paikat. - Me palvelemme Kristusta.
Te ette voi tutkia kouluamme ettekä luostariamme.
Kerroin abbedissalle, että olet veljeni. Pääset puutarhuriksi.
Kiitos. Voitko järjestää tytön luostarin kouluun? Maksan kyllä.
Kuka hän on?
Hän on orpo. Minä huolehdin hänestä.
10 VUOTTA MYÖHEMMIN
Sääli. Ensi vuonna on Cosetten vuoro.
- Vakaumusko säälittävää? - Kaunis nunna on suurta tuhlausta.
Cosette jää tänne, sinä sentään näet maailmaa. Pariisia ainakin.
Etkö ole utelias? Et ole poistunut täältä... moneenko vuoteen?
- Maailma ei muutu, Lafitte. - Muuttuu se. Katsoisit itse.
Sinä yllättyisit.
- Mitä sinä katsot? - Ohikulkevia ihmisiä vain.
En halua nunnaksi, Papa. Haluan lähteä. Ole kiltti...
Täällä olemme turvassa. Saamme täältä kaiken.
- Voin tehdä työtä ja olla lähelläsi. - Minä pyydän...
Mietin asiaa.
Olemme kiitollisia kaikesta, mutta tyttäreni onni on nyt tärkeintä.
Toki olen pettynyt, mutta minäkin toivon Cosetten olevan onnellinen.
Kiitos. Lähdemme heti kun löydämme jostain kodin.
Ajattelin... Voisittekohan auttaa löytämään talon hyvältä alueelta?
- Miten teillä olisi siihen varaa? - Minulla oli rahaa säästössä.
Suvulta perittyä, jota olen säästänyt tulevaisuuden varalle.
- Olettehan nyt varma asiastanne? - Olen.
Katso, Papa.
- En viivy kauan. - Pysyn tässä, Papa.
Palaan pian.
Onko antaa rahaa?
Lakkoilu on vastoin lakia.
Kuningas on julistanut kaiken laittomaksi.
Kaksi viikkoa sitten poliisi tuhosi työläisten lehden Égalitén.
Tuo mies on ABC-liiton johtaja.
Se on suurin ja vaarallisin opiskelijoiden yhdistys.
He vaativat kuninkaan syrjäyttämistä ja rajatonta äänioikeutta.
Haluan tietää, keitä he ovat.
- Mielipiteiden ilmaisu on rikos. - Marius Pontmercy.
Köyhyys on rikoksista pahin. Teidät on tuomittu loppuiäksenne.
- Keskittykää häneen. - Hallituksemme ei tunne sääliä.
- Eikä anna meille työtä! - Lapsemme näkevät nälkää.
Miksi emme kykene pelastamaan niitä, joita rakastamme?
- Kuningas valehteli! - Meille luvattiin äänioikeus.
Onko meillä se? Missä on tasavalta, jonka puolesta isämme kuolivat?
Se on täällä, veljet. Se on ajatuksissamme.
Mutta ennen kaikkea se on sydämissämme.
Sydämissämme olemme Tasavalta. Me olemme Tasavalta!
- Missä sinä olit? - Kaipasin raitista ilmaa.
- Kuka tuo on? - Hän piti puhetta kadulla.
Kiitos.
Sinä taas. Et ollut messussa. Menehän pois jonosta.
- Meille ei anneta. - Antakaa vain. Kyllä tätä riittää.
- Miten voit? - Hyvin. Olet niin kiltti ja kaunis.
Gavroche, olet mestari valehtelemaan.
- Keitä pikku ystäväsi ovat? - Minun pikkuisiani. Löysin heidät.
- Enkö olekin hyvä isä? - Et ilman kunnon takkia. Odotas.
Ystäväni kysyy, lähdetkö kävelylle hänen kanssaan.
Tuon pikkuisillesi takit huomenna.
- Ei hän jätä tyttöä. - Ei hän ole isä vaan vanginvartija.
- Menkää, he tulevat. - Pian nyt.
- Mennään kotiin. - Voimmeko käydä kävelyllä?
- Väsyttää. Lukisitko minulle? - Minä menen kävelylle.
- Yksin? - Täytyyhän minun joskus.
- Istu sinä lepäämään... - Lopeta tuo, Cosette!
Etkö tottele isääsi? Kyytiin siitä!
On torstai. Rouva Toussaint on tehnyt lempijälkiruokaasi.
Mitä sanot, Cosette?
Ventovieraat voivat olla vaarallisia.
- Oliko siinä kaikki? - Kyllä. Kiitos, Toussaint.
Mutta ethän sinä ole... Et ole isäni.
Et ole sanonut niin ennen. Tänään oli ensimmäinen kerta.
- Olet oikeassa. - No, oletko sinä isäni?
Lupasin äidillesi huolehtia sinusta. Ja nyt huolehdin liikaa.
- Mutta ventovieraat ovat... - En halua kuulla tuota puhetta.
Tässä on jotain häpeällistä. Joko minussa. Tai sinussa...
Jokin häpeällinen salaisuus. Sillä en pääse yksin ulos...
Sinä valehtelet. Salaisuus on se, että pidät minut aina täällä -
koska olet yksinäinen ja haluat minun olevan ikuisesti yksin.
Cosette...
Cosette.
Olet oikeassa. En ole isäsi.
Haluan vain suojella sinua. Maailma on turvaton paikka.
Olet minun ainoani.
Enkä osaa toimia muuten kuin näin. Olen pahoillani.
Ei se mitään.
- Mennään syömään. - Tulen ihan kohta.
Toussaint säästää ateriasi.
Hei.
- Mikä nimesi on? - Marius.
- Entä sinun? - Cosette.
- Toin sinulle tämän. - Kiitos.
Cosette!
- Voin lämmittää keittosi. - Tulen ihan heti.
Tulen tänne huomisiltana. Olen täällä.
Nähdään huomenna.
Onko aseita?
- Ehkä etenemme liian nopeasti. - Edistys vaatii nopeaa toimintaa.
Tämä on säälittävää. Meillä on hädin tuskin aseita itsellemmekään.
Sitten revimme kadut auki ja heittelemme kiviä.
Eivät he hyökkää vastaamme kepein!
- No? - Heillä on kaksi tynnyriä ruutia.
Mutta aseet ovat toinen juttu.
He eivät osaa päättää, missä ja miten iskeä.
- Totuus on, että he pelkäävät. - Pelkkiä harmittomia pentuja.
- Kiitos. - Entä se Marius?
Rakastunut. Käy ruokakojulla nähdäkseen armaansa.
- Kuka on isä? - Hän on järjestänyt soppajonon.
Sain selville vain nimen. Lafitte.
- Tunnetteko hänet? - En usko.
- Emmekö mene kävelylle? - Ei tänään, Papa.
Emme käyneet eilenkään. Tarvitset liikuntaa.
- Olen liian väsynyt. - Oletko kunnossa?
Tietysti. Minulla on kirjani, ja Toussaint on täällä.
Hyvää yötä, kultaseni.
Kirjeesi oli kaunis.
Se oli todella kaunis.
- Kerro minulle kaikki. - Mistä?
- Itsestäsi. - Ei ole mitään kerrottavaa.
Olen yksinkertainen tyttö. Elän yksinkertaista elämää.
Vartuin luostarissa... Siellä oli toki paljon muitakin tyttöjä.
Isänikin asui siellä. Hän on hyvä mies.
Vartuin hänen rakkaudessaan. Hänen rakkautensa oli kotini.
Sitten tapasin sinut. Ja sinä olet nero.
Nero? Köyhä opiskelija vain. En yhtään muita viisaampi.
Puheesi oli loistava. Kuuntelin henkeäni pidätellen.
Pelkäsin, etten kuule joka sanaa.
- Sama tälläkin viikolla? - He ovat rakastuneet. Oksettavaa.
Tyttö livahtaa ulos, ja he ovat yön yhdessä. Vaikka sataisikin.
En löytänyt aseiden välittäjää, mutta keuhkokuumeen sain.
- Eikö isä tiedä mitään? - Haaveeni ovat haihtuneet.
En aio hankkia lapsia. En ainakaan tytärtä.
Saisinko uuden tehtävän?
Voinko vaikka soluttautua anarkistien joukkoon?
Minä hoidan tämän. Lepää kaksi päivää. Saat uuden tehtävän.
Kiitos. Mitä te aiotte tehdä?
Lafitte on siis kunniallinen ja varakas mies?
- Harras uskovainen, rakastava isä? - Ehdottomasti.
Pian hän kuulee, että kapinallinen on vietellyt hänen tyttärensä.
Jättäkää keitoksenne ja tulkaa tänne puutarhaan.
- Teitä kysytään, herra. - Kuka se on?
Poliisikomissaari Javert.
- Voisitteko o-o... - Minä odotan.
- Kuka tuo oli? - Se o-o-oli...
- Niin? - Puutarhuri.
- Miksi sanot, että olet poissa? - Sano, että viivyn viikon.
Jos hän kyselee sinusta, sano että päätäsi särkee ja poistu paikalta.
- Sinä pelkäät. - En. Mene nyt.
Älä hermoile, hän aistii sen.
Isäni pyysi sanomaan olevansa ulkona, kun hän on matkoilla -
ettei kukaan tietäisi, että me kaksi naista olemme täällä yksin.
- Milloin hän palaa? - Viikon kuluttua... ehkä.
Jätän viestin. Onko teillä kirjekuorta?
Lafitte... Tunsin erään Lafitten. Mistä olette kotoisin?
- Täältä. Pariisista. - Pariisista?
Ette kai ole sukua.
Vain isänne saa lukea tämän. Annattehan sen itse hänelle?
- Kammottava mies... - Mitä tämä tarkoittaa?
"Tyttärenne on vietellyt Marius Pontmercy -niminen kapinallinen."
- "Tyttö pettää teitä joka yö." - En minä tiedä.
Älä valehtele! Oletko antautunut sille miehelle? Onko se totta?
- Lyö vain minua! - Kerro totuus, Cosette.
Kuinka kehtaat vaatia totuutta?
Miksi pelästyit sitä poliisia? Kuka hän on? Kuka sinä olet?
Sinä et ymmärrä. Olet tuhonnut meidät.
Totta, minä en ymmärrä.
Miten voisin, kun et kerro totuutta? Kuka sinä olet?
Hyvä on, en aio valehdella. Rakastan Mariusta. En häpeä sitä.
Minulla on vain penkin kulma ja hänet seuranani. Se kulma on minun.
Se on minun elämäni. Sekö meidät tuhoaa?
Kerro minulle, mistä oikein on kyse.
Ole kiltti ja kerro. Mitä tämä on?
Ole kiltti.
Mistä on kyse?
- Minä... olen rangaistusvanki. - Rangaistusvanki?
Kun olin nuori, sinun ikäisesi...
olin hyvin köyhä. Näin nälkää.
Kerran kadulla edessäni oli ikkuna täynnä leipää.
Vain ohut lasi erotti minut kylläisyydestä.
Se oli niin helppoa.
Rikoin ikkunan ja otin sen, mitä tarvitsin.
Jäin kiinni, ja minut pantiin lähes 20 vuodeksi kahleisiin.
Minulle tehtiin kaikenlaista.
En voi kertoa siitä.
Tein itsekin kaikenlaista. Kaikkea kauheaa.
Minusta tuli eläin.
He veivät minun ihmisarvoni.
He veivät minulta kaiken.
Minne menen huomenna? Café Musainiin taas?
Ei ihan vielä. Sulaudu aukion väkijoukkoon.
Lafitte... Saitko mitään selville hänen taustastaan?
Hän asui Vigaussa Cosetten kanssa. Muutti pois 10 vuotta sitten.
Cosette? Et kertonut, että tytön nimi on Cosette.
Ei jälkeäkään.
- Hän on nopea käänteissään. - Niin on.
Mutta tiedän, miten hänet löytää.
- Oletko nähnyt pikkuisiani? - Ei nyt!
- Meidän on sovittava huomisesta. - Tämä on vallankumous, ystäväni.
Kuningas ei saa haudata Lamarquea omana sankarinaan.
- Tunti vain... - Tämä ei ole leikkiä.
- Huomenna sinun on oltava tosissasi. - Tehdään suunnitelma, kun palaan.
Kun ne siat yrittävät haudata Lamarquen, me hautaammekin heidät.
Palaa pian. Huomisen jälkeen voit lempiä tyttöä vapaana miehenä.
"Mene osoitteeseen Rue de L'Ouest 18."
Miksi?
Hänen on lähdettävä, ja minun on mentävä mukaan.
- Hänen henkensä on vaarassa. - Miten?
Se on salaisuus.
Olin orpo, hän pelasti minut. En voi jättää häntä nyt.
- En enää näe sinua. - Puhutaan hänelle, ja hän ymmärtää.
- Voit tulla kanssamme Englantiin. - Oletko hullu?
Taistelemme huomenna tasavallan puolesta. En voi paeta nyt.
Miksi lähdet Englantiin? Miksi juuri nyt?
Hän huolehti minusta, nyt hän tarvitsee minua.
Minä ymmärrän.
Älä ole surullinen, Marius.
Milloin te lähdette?
Hautajaisten takia kukaan ei lähde huomenna. Ehkä ylihuomenna.
Tulen tänne huomisiltana. Lupaa, että sinäkin tulet.
Meillä on ylivoima. Kaupungissa on 24 000 miestä -
ja saamme 30 000 miestä lisää. Mutta mihin sijoitamme heidät?
Kriittisin hetki on se, kun saattue ohittaa tämän aukion.
- Siellä he aloittavat taistelun. - Emme taistele joka sentistä.
Me saarramme heidät.
Minua pelottaa.
- Miksi he ovat vihaisia? - Lamarque oli tasavallan sankari.
Miksi hän saa valtiolliset hautajaiset?
Kuningas yrittää omia hänet sankarikseen. Se on loukkaus.
Siksi he ovat vihaisia.
Eläköön Tasavalta!
- Lamarque on meidän! - Hyökätään!
Lamarque on meidän sankarimme! Vetäkää!
Eläköön Tasavalta!
Barrikadeille!
Alas sieltä!
Tietonne on kullan arvoinen, mutta kaarti ei piitannut siitä.
- Miksi olette tuossa asussa? - Olen vaarallisen miehen jäljillä.
Siitä saattaa tulla urani tärkein pidätys.
- Kenestä on kyse? - En halua sanoa vielä.
- Näyttäkää, mihin menette. - Suoja-alueen ulkopuolelle. Tänne.
Siellä on kymmenittäin barrikadeja. Emme pysty hallitsemaan aluetta.
Alue on hallinnassa.
Lähdemme pimeän tultua. Sadat ihmiset pakenevat.
Tilaisuus on täydellinen. Cosette kiltti!
- Kuinka pahoja taistelut ovat? - Tulin toista kautta.
- Mitä siellä sanotaan? - Kukaan ei tiedä, mitä tapahtuu.
Kaikilla on oma käsityksensä.
- Moni kuolee tänä yönä. - Voimmeko odottaa aamuun?
- Ei kai hän ole barrikadeilla? - Lupasin odottaa.
- Minun on odotettava. - Onko se noin tuskallista?
Sinulle minä olen tytönhupakko ja hän ventovieras mies.
- Mutta minä en tunne niin. - Minä ymmärrän, kultaseni.
Paperit.
Selvä.
Marius. Ei tänä yönä.
Tunti vain. Viivyn yhden tunnin.
Marius.
Laki suojelee sinua hänenlaisiltaan rikollisilta.
- Onko Valjean täällä? - En kerro yhtään mitään.
Tiedätkö, ketä suojelet? Pahaista varasta.
- Tiedän, kuka hän on. - Kertoiko hän, että olet äpärä?
Ja että äitisi oli huora?
Anna se minulle, Cosette. Sinä rikot lakia.
Kuka sinä olet?
- Kuka olet? - Javert. Antaudu, kun vielä voit.
Antaudu? Vien sinut kansan tuomittavaksi.
Barrikadeille? Olet typerys. Vallankumouksenne on mahdoton.
Jos me kuolemme, kuolet sinäkin.
Hyvästi, Marius.
Rakastan sinua, Cosette.
Hän tuli hyvästelemään. Hän rakastaa minua.
Vie hänet vanhaan taloomme. Kyllä kaikki järjestyy.
Ampukaa!
Tässä sitä nyt ollaan. Olin oikeassa.
Tunnetko hänet? Kun saamme jostain luodin, tapamme hänet.
Mitä te täällä teette? Missä Cosette on?
Hän odottaa talossa, jossa te rakastuitte. Mene hänen luokseen.
- En voi. En nyt. - Hän on tulevaisuutesi.
Ellemme nyt voita, tulevaisuutta ei ole.
Sinulla on rakkaus. Se on ainoa tulevaisuus, jonka Luoja antaa.
Mene.
- Gavroche, takaisin! - Tarvitsen luoteja.
Tule takaisin!
Takaisin!
Isä!
- Tehdään se heti. - Oletko ylpeä itsestäsi?
Anna minun tehdä se.
Tapa tuonne kujalle. Emme halua tänne hänen vertaan.
- Veitsi. Sopii paremmin tyyliisi. - Mikset jättänyt minua rauhaan?
- En ole mitään! - Niin, mutta viet minusta voiton.
- En yritä sitä. Haluan rauhaa! - Tee se sitten pian.
Mene tuonne, portista sisään.
- Ammut minua selkään. - Annan sinun mennä. Kiirehdi.
He eivät tunne armoa. Mene.
Tappaisit minut. En päästä sinua.
Ymmärrätkö? Minä en päästä sinua.
Tee tästä loppu.
Tapa minut.
Olet kuollut, Javert.
Perääntykää!
Antautukaa, tai kuolette!
Pysy siinä...
Te siellä, tutkikaa tuolta!
Nyt! Hyppää!
Tätä tietä, pojat!
Eläköön Tasavalta!
- Tähdätkää! - Eläköön Tasavalta!
Tulta!
Te kaksi, katolle.
Hae lyhtyjä.
- Tännepäin. - Ei, hän suuntaa alas joelle.
Ei hätää.
Sinun täytyy auttaa vähän.
Työnnä!
Elääkö hän?
Varovasti.
- Hän tarvitsee lääkäriä. - Toipuakseen teloitusta varten?
Tiedät, että heidät armahdetaan. Sinä haluat minut. Pidätä minut.
Anna hänen mennä.
- Etkö muusta välitä? - Sait minut kiinni, kuten halusit.
Vieköön pojan mihin haluaa. Tuokaa hänet sitten minulle.
- Marius... - Hän jää henkiin.
Toussaint, etsikää lääkäri.
Ottakaa rahaa. Luvatkaa vähän lisää. Menkää!
Lupasin antaa sinulle tämän.
Se kuului äidillesi.
Hän oli hyvä nainen. Rakastin häntä, Cosette.
Ei!
Huolehdi hänestä. Olkaa onnellisia.
Tein sopimuksen. Minun on mentävä.
Lupaa, että olet onnellinen.
Tämä on oikein, kultaseni. Minä varastin jotain.
Varastin onnen kanssasi. Maksan siitä mielihyvin.
Mene. Hän on nyt elämäsi.
Tuokaa hänet tänne.
Tämä viesti kertoo prefektille, miten toimin vangin suhteen.
Katsokaa, että hän saa sen ennen aamiaista.
Hyvä, että sain olla hetken yksin.
Halusin miettiä, mitä sinä ansaitset.
Olet paha ongelma. Mene lähemmäs reunaa.
- Miksi et pidätä minua? - Tee niin kuin käsken!
Et ymmärrä lain merkitystä.
Tottele määräystäni!
- Miksi et tappanut minua? - Minulla ei ole siihen oikeutta.
- Mutta sinä vihaat minua. - En vihaa.
En tunne yhtään mitään.
Et kai halua taas rangaistusvangiksi?
Kerrankin olemme yhtä mieltä.
Aion pelastaa sinut elinkautiselta vankeudelta, Jean Valjean.
Sääli, etteivät säännöt salli minun olla armollinen.
Olen yrittänyt elää elämäni rikkomatta yhtäkään sääntöä.
Olet vapaa.